Pozdravljeni, dobrodošli v "Me slišite?"
Vaš vir vsega o Tucker Croweu.
Če ste z nami, ste verjetno ljubitelji Tuckerjeve glasbe,
toda če ste samo radovedni ali pa ste
po pomoti pritisnili na povezavo,
naj vas seznanim z enim od najplodnejših,
čeravno še ne izpetih likov alternativnega rocka.
Čeprav je Tucker začel pisati pesmi v zgodnjih najstniških letih,
je bil njegov resnični preboj izdaja
albuma "Juliet," leta 1993.
Veliko so ga vrteli na kolidžih, toda na splošno je bil podcenjen.
Na listi Top Heartbreak albumov na portalu RollingStone.com
je bil šele na 43. mestu, kar je šala.
Juliet je, preprosto rečeno, mojstrovina.
Tucker ga je napisal po viharnem ljubezenskem razmerju
z Julie Beatty, modelom in stalnico modne scene Los Angelesa.
Prekinitev njunega razmerja
je hkrati stimulirala in strla njegovo dušo.
Junija istega leta, 1993,
je Tucker igral pogodbeno v Pit Clubu,
v Minneapolisu, Združene države,
in ta nastop se je izkazal kot njegov zadnji.
Potem ko so ga po prvem nastopu zadnjič videli priti iz moškega stranišča,
je Tucker nepričakovano odpovedal vse naslednje nastope
in odtlej ni nikoli več javno nastopal.
Ta posnetek iz leta 2014
je domnevno nastal na Tuckerjevi ovčji farmi V Pennsylvaniji,
čeprav je veliko ugibanja o njegovi avtentičnosti.
Kje se nahaja in s čim se bavi g. Crowe, ostaja uganka.
Ne pozabite klikniti linka Skrivnosti na robu naše strani.
DrSi predstavlja JULIET, GOLA
Čudno je pisati to popolnemu tujcu, ki ga še nikoli nisem srečala.
In če bi se srečala, bi videl, kar vidijo vsi ostali?
Morda sem videti kot čedna, urejena angleška dama
v občutljivi jopici, toda zadnje čase postaja tanka in oguljena
in začenja se trgati.
Če bi 40 let neprestano živeli v Sandcliffu, bi razumeli.
Nekoč sem na londonski univerzi
študirala likovno umetnost. Najlepša leta mojega življenja.
Toda moj oče je zbolel in vrnila sem se.
Vodil je lokalni zgodovinski muzej,
dokler se ni mogel spomniti niti lastnega imena.
Od tedaj ga vodim jaz, v domnevno začasnem smislu.
Zdravo, Annie. –Jutro. Zdravo.
Annie, oprosti, ker te motim. Ros še ni prišla?
Ne, a bom jaz poskrbela za to. Hvala, Katie.
Kot dokazuje moja sestra Ros, je lahko …
iskanje primernega partnerja silno zapleteno.
Kaj? –Nič.
Privlačna je. –Ja. –Čedna postava. –Ja.
Ko je ta človek pred 15-timi leti prišel v mesto,
da bi kot gostujoči predavatelj
predstavil ameriški kino,
no ja, je bilo precej kul.
Hitro sem se zaljubila.
Takrat sva klepetala o filmih, knjigah in glasbi.
Celo poslušal je.
No, ja … včasih.
Zdaj v mojem življenju prevladuje njegova edina obsedenost.
In počasi je postalo jasno, da je bil ves čas
zaljubljen v drugega moškega.
Ne dobesedno, toda na enako angažiran
in pošteno rečeno enako utrujajoč način.
Ne, ne. Vam nisem prejšnji teden na to temo poslal članka?
On je vodja skupnosti 200-tih moških srednjih let,
ki se zbirajo v obsedeni želji razstaviti
njihovega glasbenega junaka in prodreti v njegovo skrivnost.
To je zanimiva teorija … –Natanko tako.
… ki sem jo slišal že tisočkrat.
Annie. Annie. To je Carly. –Zdravo.
Me veseli. –Mene tudi. –Ni čudovita? –Da.
Starejša je, kot je videti. –Vstopita. –Hvala. –Urejena je.
Kako sta se spoznali? –V bistvu je smešno.
Hodila sem po ulici in zagledala njen obraz.
Bila sem osupla in rekla sem si, moram jo ogovoriti.
Pomišljala je, ali bi mi dala svojo številko,
toda jaz sem vzela njen telefon in vanj vpisala svojo.
In začeli sva si dopisovati.
Mimogrede, torta je odlična. –Hvala.
Temu okusu se ne morem upreti. –Ja, marcipan …
Moj fant je pek.
Bivši fant. –Bivši, da. Oprosti.
Ja, tako da ni nič čudnega. Imata kaj otrok?
Ne, ti so proti religiji Duncanov.
Ros! Šali se. –Pravzaprav se ne.
Z Annie sva se že zdavnaj odločila,
da otroci niso najin sen.
Važno je, da sva srečna tudi tako …
Kdo še želi spravljati otroke na ta jebeni svet?
Klinc jih gleda. –Ni res?
Zajebi otroke. –Vse postavke civilizacije so zjebane,
z opazno izjemo TV. –TV je v redu.
Ja, ljudje jo gledajo. –Hočem reči samo, da svet
ne potrebuje več otrok.
Kapirali smo. –Ja.
Ros pravi, da se ukvarjate z nekim starim rokerjem.
Kako že? Tucker Crowey?
Pravzaprav Tucker Crowe. –Nikoli slišala. Za kaj gre pri njem?
Kje naj začnem? Lahko govorimo ure …
Naj vam pokažem … –Prosim, ne utrujaj z diaprojekcijami.
Je Juliet njegova punca? –Bila je samo Julie.
Naj vam pokažem. Pridite bližje.
Pripravljeni? –Ja.
To je on. –Vau, čeden dečko. –Hvala.
Kaj hudiča je to?
Se spomniš morskega psa, ki ga je naplavilo tisto poletje?
Ja. –Nekdo je rešil njegovo oko. –Zakaj?
Oh! Poglej! –Zanimivo.
Kajne?
Je to vse, kar imaš za razstavo? Samo nekaj žalostnih starih fotk?
Poglej, kako pozirajo. –Bogve, kaj je bilo z njimi.
Mislim, da je to pomemben trenutek. Zelo pomemben.
Ta gleda, kot da ga bi vsak hip umorila.
Ros, utihni.
To so kmetje. Vojaki.
Premikajo se samo eno polje naprej.
Kako torej prideš do kralja? –Saj. Kako vendar?
Celo David Simon se je upiral oznaki "Dickenovski."
Seveda obstajajo podrobni opisi za vsa družbena področja,
toda noben dobri stric se ne bo ustavil,
da bi Wallaceu s ceste prinesel novico
o njegovem nepričakovanem bogastvu.
Cesta ne nagrajuje dobrega.
Moralna jasnost ne obstaja.
Če nadaljujemo z drugim delom, sem sestavil besednjak,
ker ste se nekateri pritoževali zaradi kompleksnosti leksikona.
Upam, da vam bo tole pomagalo. "5-o,"
policija ali "polis", "Shorty".
Privlačna ženska, oziroma alternativno:
"pol pinte žganja."
Oprostite. Rada bi vam zastavila nekaj vprašanj
o problematiki, ki ji pravite "grška paradigma."
Veste, moje govorilne ure so ob ponedeljkih.
Morda bi se takrat pogovorila. –Oprostite. Jasno.
Toda jaz v resnici nisem študentka. Jaz …
Šele začenjam s poučevanjem. Zato prihajam na različna predavanja,
da bi videla, kako to delajo strokovnjaki.
Potem pa, dobrodošli. –Hvala. Gina. –Duncan.
Torej, glede grške tragedije …? –Da. Ja …
Moj poudarek je bil na tem, da so ti liki že
v izhodišču povezani z njihovimi usodami.
Kot Antigona. Ali Medeja.
Potemtakem moram prebrati Antigono, da bom razumela vašo tezo?
Ne nujno, vendar ne bi škodilo.
"Mislim, da bi hoteli to slišati.
Izvirni demo posnetek albuma,
ki vas očitno zanima."
Sranje.
In tako sem se odločila za lastna predavanja.
Telo, drama, katarza.
Gre za eterično zdravljene s pomočjo gibanja.
Plesna terapija. –Ne, ne plesna. Gibanje.
Nekaj popolnoma drugega. –Popolnoma.
Ne vem, kaj sem mislil. –Ne, rada plešem.
Še vedno sem plesalka. Nočem izpasti klišejsko,
a bom vseeno rekla.
Verjamem v moč umetnosti.
V to, da lahko ustvarjalnost spremeni človeška življenja.
To je jebeno osvežujoče.
Upam samo, da niste prišli na napačen kraj.
Zakaj? –Tudi če bi tukaj igral Bob Dylan,
bi ti ljudje zijali v njihov sudoku.
Sranje.
Hej, oprosti, imel sem sestanek zbora.
Vidim, da si kuhala. –Ja.
Grela sem sinočnjo večerjo.
Poskušala sem. Ta ponev je grozna.
Zakaj si slečena? –Nekaj sem kupila online in pomerjala
in potem je začelo tuliti in sem prišla sem.
Hecno deluješ.
Res? –Ja. –Imaš zgoraj kakšnega dedca? –Ko bi ga le.
Kaj poslušaš? –M?
Ne, ne, ne povej mi … –Mislim, da je to …
posnetek z radia Tokio? Ja?
Je on igral "Twentieth Call of the Day" na tistem snemanju? Ne vem, če …
Ne, ne prekinjaj. Naj uganem.
Ne, ne, naj pojasnim, da se ne boš razburil.
Utihni že. Hočem uganiti.
To ni nič. Dejansko je "Twentieth Call of the Day",
toda čigav? Ne morem ugotoviti.
Prav, vdam se.
Imenuje se "Juliet, gola".
Ni albuma s tem naslovom.
Mislim, da je nekdo odkril demose Juliet in jih
poslal s tem sporočilom.
To je od nekega Lucasa.
Naslovljeno je name, toda ti si odprla.
Vedno odpiram tvojo pošto, drugače ostane tedne neodprta.
In nato si šla poslušat!
Oprosti. –Poslušala si pred menoj?
Opravičujem se … –Poslušala si?
Oh, Annie, ti … –Duncan!
To bi moral poslušati sam.
To je grda prevara. –Zelo mi je žal. Nisem te hotela razburiti.
Kurbež! Ti kurbež.
Pizda.
Kdo uporablja "D" baterije?
Zakaj nimava nikoli nobenih baterij?
Kupujem baterije, milijone baterij, ti pa vse porabiš!
Bognedaj, da bi jaz katero uporabil! –Nehaj jamrati!
Marička, jaz imam baterije!
Jezus.
Na!
Hej, oprosti.
Tako otročji sem in neumen.
Je sploh važno, kdo prvi sliši?
Tudi meni je žal.
Grozno se počutim …
morala bi te opozoriti, da je tako obupno
pa te nisem. –Obupno? –Ja.
Mislim, zanimivo bi bilo
slišati končno verzijo, toda …
In kaj misliš ti? –Kaj mislim? –Ja.
Mislim, da je prekleta mojstrovina, Annie.
Obupno?! –Saj nisi resen?
Kaj vse je zate obupno?
Sopranovi? Hamlet?
Jezusmarija …
To je zgodovina, Annie. Napisal jo bom.
To so dolgočasne verzije pesmi, ki si jih slišal že milijonkrat.
Zame je to nekaj velikega
in ne želim, da ta informacija odide mimo mene, ne da bi jo delil
s tistimi, ki je nimajo.
Hočem, da izvejo.
Jutro. –Hej.
Danes je na forumu zelo živahno.
157 komentarjev. –Hočeš čaj?
Mmm? Si kaj rekel?
Odziv na moj pogled je neverjeten.
Če jim takoj ne pošljem posnetkov, me bodo umorili.
Oh, 158.
Oh, še nekdo. Ta je pa precej dolg.
"Gospodar starin" si pravi.
Trdi, da je ta album že slišal.
V to dvomim. Poglejmo, kaj pravi …
Juliet, gola, je res gola.
Goli poskus izpuliti še kakšen funt iz že dolgo mrtve kariere.
Kaže, da se vi in on razumeta.
Ona. –Ne bi rekel, da je ženska.
Med obiskovalci nimamo veliko žensk. –Kaj res?
Prav.
Razumem. –Me boš zaradi tega odslovil?
Ali izbrisal, ker se ne strinjam s teboj? –To je proti pravilom portala.
Vsi lahko imajo svoje mnenje,
četudi napačno.
Dokler si civiliziran, lahko napišeš vsako sranje.
Hvala. –Oh, Annie.
Kaj? Nisi rekel, da sem upravičena do svojega mnenja?
Toda, "ravnodušno", "slabo"? "Medlo"?
Raje si odgriznem kurčev jezik, kot da bi še govorila o Tucker Croweu.
Kako bi lahko bili osnutki
boljši od končnega izdelka? –Točno.
Kako naj bo napol narejeno
boljše od tistega, v kar si vložil ves trud? –Strinjam se.
Osemnajst drugih se z menoj strinja. Poglej.
"Dobro rečeno, Gospodar starin." –Saj res. –Imam prav?
Ker sem napisala zelo jasno in brez sprenevedanja.
Sranje. Župan je tukaj.
Ne razumem. O tem se nismo pogovarjali.
Moj pogled je ta, da bi morali povedati zgodbo poletja
skozi oči običajnih ljudi. Poglejte na primer to sliko.
Mislite, da bodo ljudje plačevali
za slike drugih? –Ne … –Jezus,
izdelala je ves prekleti koncept,
je ne boste poslušali? –Ros, je že v redu.
Naj pojasnim. –O takšnih stvareh se govori.
Kaj, o očesu morskega psa? –Vaš oče je ljubil takšne reči.
Vedel je, kaj hočejo ljudje.
In, če ste pozabili, je bila Annie ves čas ob njem.
Ros, nehaj. –In če ne bi bilo nje,
bi bila ta zgradba že zdavnaj zaplankana.
Ampak kar hočemo pokazati,
je poletje '64. Vročinski val. Rock koncerti.
Požar na tomboli.
Ste vedeli, da imam originalni poster
s koncerta Rolling Stonesov v ABC-ju,
z njihovimi podpisi?
O tem govorim. Dobro, podpisal se je samo Bill Wyman, ampak …
"Sijajno. Poln zadetek.
Niti sam ne bi mogel napisati bolje.
Vse dobro, Tucker Crowe.
P. S. Ljudje na tem portalu so očitno prismuknjeni,
zato bi bil hvaležen, če jim ne bi posredovali mojega e-maila.
Hvala."
Annie? –Ha?
Ja, razumela sem. –Dobro.
Dobro.
To niste zares vi, kajne?
Kaj pa hot-dogi?
Jaz jih imam rad in ti tudi,
toda ne verjamem, da tudi Lizzie.
Mi poveš še enkrat, kdo je ta Lizzie?
Človek, tvoja sestra vendar.
Ja, ampak zakaj je moja sestra?
Ker imata istega očeta, zato.
Njen oče si? –Ja. –Kot oče Cooperja in Jesseja?
Zadetek. –In kdo je tokrat njena mama?
Njena mama je Natalie. –Natalie iz medicinske šole?
Prijazna je.
Ne, Natalie iz Londona v Angliji.
Lizzie je odrasla v Londonu
in tukaj obiskuje nek kolidž.
Ampak zakaj ne bi marala hot-dogov? –No, nekateri ljudje mislijo,
da ni prav, če ješ meso …
Da, to sem res jaz.
Čeprav ne vem, kako bi lahko
to dokazal … Poskusiva tole:
nisem videl božjega obličja na stranišču kegljišča v Minneapolisu.
Nisem tajno pripravljal R&B albuma z Lauryn Hill.
Nimam za dvesto ur materiala skritega v neki lopi,
v nasprotju s prepričanjem vaših spletnih prijateljev.
Kitare že leta nisem vzel iz kovčka.
Trenutno živim v garaži
za hišo, v kateri živi moja bivša z mojim sinom Jacksonom.
Lahko tole odneseš mami?
Kaj je to? –Ček.
Kje si ga dobil? –Zaslužil sem ga.
Toda saj nič ne delaš.
To je od nečesa, kar sem naredil pred davnim časom.
Kaj boš s tem kupil? –Nič, človek.
Zdaj pa odnesi. Hvala.
Jacksonova mama mi dovoljuje stanovati v njej brez najemnine
že nekaj let.
Zato menim, da sem njen dolžnik.
Hej. –In, razumljivo,
da sem ji odveč.
Lahko noč. –Lahko noč. Zabavajta se.
Dejstvo je, če ne bi bil jaz,
bi se trudil pisati bolj napihnjeno.
Zato … ja, res sem jaz.
Napišite kaj o sebi.
Kakšna je vaša zgodba?
Hvala, ker mi pišete, čeprav mi je
Tuckerja jebenega Crowea dovolj za 20 življenj.
Sranje.
Jebi ga.
Dragi Tucker, preden še kaj rečeva, naj začnem pri zatečenem stanju.
To pišem v pisarni,
pod budnim pogledom očesa morskega psa,
osrednjega predmeta razstave, ki jo pripravljam,
o poletju '64.
Poletju, ko se ni dogajalo skoraj ničesar,
če odštejem naplavitev omenjenega psa.
Dobro je to, da je razstava dober izgovor,
da sem lahko zaposlila mojo brezposelno sestro.
Bog, spet nova? Poročena, ne?
Da, ampak našla me je na Facebooku.
Predlagala je, da se dobiva. –In zate je to romantična uvertura?
Ja. Pravzaprav sva se že muckali v pubu
in bilo ji je všeč. Samo … ne vem,
ko sva se peljali domov, je postala nervozna. –Ja, verjetno zaradi moža.
Ja, videti bi morala njeno pošto, Gary in otroka,
vsi nasmejani. Nič ne kaže na prikrito lezbijko
z možem in otrokoma.
Ne vem, če se ne motiš o njej.
Mislila sem poslati e-mail,
toda bolje bi bilo, če bi ji napisala ročno,
ker je bolj osebno, ne?
Mislila sem, da bi ji ga vrgla v nabiralnik,
kaj misliš? –Si resna? –Ja. –Ne delaj tega.
Mogoče bi ga morala potegniti ven. –Si ga že oddala? –Ja.
Fuk, kakšna trapa si! Trenutek!
Zakaj se spuščaš v takšne situacije? Kaj je narobe s teboj?
Naprej!
Lahko pregledate tele? –Ja.
Pravite, da me bo resnica o vaš razočarala.
Vi imate vsaj preteklost, ki je vredna spominjanja.
Naj dam malo oranžne? –Tvoja stvar, človek.
Kaj misliš? –Ja, mogoče.
Imate ostanke ustvarjalnosti, ki dokazujejo, da ste obstajali.
Kakorkoli … če želite videti kakšne žalostne ostanke morskega psa, povejte.
To je vse, kar vam lahko ta hip ponudim.
Iskreno vaša …
Z lepimi pozdravi …
Z najboljšimi željami …
Annie.
Tucker? –Lizzie. Hej.
Kako si prispela? –Pravočasno.
To je Jackson. –Hej, Jackson. –Hej, Lizzie.
Jaz sem tvoj brat. –Pravzaprav polbrat.
Spremenila si se. –Od devetega leta.
Ja –Ja. –Lahko …
vzamem tvojo torbo?. Pozdravljena …
Vzemi jo … to tudi.
Ja, usedi se spredaj.
Si za kavo? Si za …?
Ne, v redu sem. –V redu si? Jaz sem tudi v redu.
Lizzie … –Ja?
Prideš za božič? –Sine, pravkar je prišla.
Bodi vesel, da je zdaj tukaj.
Jesse in Cooper prideta za božič.
Ne veva, če Cooper in Jesse prideta.
Morda prideta. –Ne poznam ju. Kdo sta Jesse in Cooper?
Moja brata. Dvojčka.
Je imela Cat otroke od prej?
Ne, ne, moja sta.
S Carrie?
Ja, oprosti, jaz … imata 12 let.
Veš, jaz … samo …
mislil sem, da veš. –Kaj je dva več?
Ja, kajne?
Starševstvo …
Včasih se mi zdi, da bi potreboval priročnik.
Za namige kot na primer
"Vedno povej otrokom, da imajo brate in sestre?"
Ja, sliši se tako preprosto, toda …
Am … Mimogrede. Izvedela sem, kje je Grace.
Kdo je Grace?
Zakaj si to naredila?
Hej, mami! –Zdravo. –Zdravo.
Hej. Dobrodošla v družini.
Naj vzamem tvoj plašč?
Lepa si. –Hvala.
Pred kratkim me je na osupljiv način dohitela preteklost.
Izvedel sem, da bom stari oče.
In sram me je priznati, da sem najprej pomislil, "Fuk!"
Saj ne morem biti tako star.
Toda izračunal sem in drži.
Normalno, nekaj let sem izgubil z mamili in alkoholom.
In 14 let zaradi "Law & Order".
Dobra serija.
Veste, ko gledam mojo lepo hčerko,
se zavem, da sem zapravil dve desetletji.
In kdo je oče? –Ime mu je Zak. Živi v mojem bloku.
Je glasbenik in velik oboževalec.
Pa misliš, da bo pomagal preživljati otroka?
Misliš, ker je glasbenik? –Ja.
On je dober človek.
To se lepo sliši.
Pa vidva? Sta poročena?
No ja, bila sva. –Nikoli uradno.
Ja, bilo je uradno.
Res? –Ja. –Morda. Ne vem.
Nisva več skupaj. –Toda farmo vodita skupaj? –Kakšno farmo?
Mislila sem, da je ovčja farma. –Ni farma.
Gojiva nekaj paradižnika, toda … Kje si pa to slišala?
Na neki čudaški spletni strani. –In kaj so še napisali?
Pravijo, da čepiš v nekem glasbenem studiu in načrtuješ povratek.
S studiom misliš staro garažo,
v kateri spi, je in gleda TV?
In skrbim za Jacksona.
Mogoče bi moral napisati uredniku, naj popravi podatke.
Tako bi imeli otroci verodostojnejše podatke o svojem očetu.
Naslednji teden se vračam v London.
Tam bom rodila. –Rodila boš? –Mhm.
Stric boš. –Kul, a?
Omenjate izgubljeni dve desetletji.
Sama imam občutek,
da sem zapravila zadnjih 15 let življenja.
Veliko predstav se obeta. Poglej.
V Jupiter Moonu 3. septembra igrajo Minehead.
Moram si zapisati, da ne bom jebeno zamudil.
In ne vem, kaj naj glede tega naredim.
Čeprav glede na vašo preteklost
niste ravno v stanju svetovati.
Je normalno za dedke, da so tudi očetje?
Seveda. Dedek postaneš tako, da si najprej oče, ne?
Ne moreš biti dedek, če nisi tudi oče.
To je nemogoče.
Ja, ampak nihče od otrok v šoli
nima očeta, ki je tudi dedek.
Ker sem dedek, zato še nisem prestar, ne?
Mislim, živel bom še dolgo. Tudi ti boš imel otroke
bivših žen davno prej, preden bom izdihnil, v redu?
Nagni glavo nazaj, da jo splaknem.
Kaj narediš, če zapraviš 15 let tvojega življenja?
Predvsem moraš to število zmanjšati.
Odšteješ čas, porabljen za branje dobrih knjig,
prijetne pogovore in spanje,
ker to so pomembne sestavine.
In ta čas mimogrede zmanjšaš
na 10 let ali manj.
Morda ti to priznajo celo pri davčni napovedi.
Šalim se.
Ja, še vedno me zelo boli zaradi izgubljenega.
Toda to si priznavam samo ponoči,
verjetno zato, ker slabo spim.
Upam, da bo to pomagalo.
Oprostite, toda še vedno bi rad vedel kaj več o vas.
Ali res želite vedeti več o … –Annie!
Bi res radi vedeli kaj določnejšega?
Ti gre pri solati? –Ja.
Ne vlivaj oljčnega olja. Samo pokapaj.
Moj prijatelj in jaz sva brez otrok.
Zavestna odločitev, ki sva jo sprejela, nekoliko po sili,
ker da je starševstvo past, ki se ji želiva izogniti.
Vendar ne gre samo za to.
Oče mi je umrl, ko je bilo Ros samo 12 let
in mame že dolgo ni bilo več.
Tako sva ostali sami.
Ko sva začela s fantom živeti skupaj, sem imela za seboj
svoj odmerek starševstva.
Tako sem mislila.
Zdaj sem boleče predvidljivo začela hrepeneti po otroku,
zaradi vseh običajnih razlogov, tudi občutka brezpogojne ljubezni
namesto hlinjene in prisiljene.
Pohiti, Annie! In ne preveč olja.
Ja, prihajam!
Pokapaj jo.
Fantaziram o tem, da bi lahko sedela
pozno v noč z mojo najstniško hčerko
in jo pripravila na prve grozne seksualne izkušnje.
Se sliši to staromodno? Lani sem skušala napeljati
na te stvari,
toda rečem lahko samo to, da je zadevo zaprl.
Včasih se sprašujem, kako bi bilo,
če bi se sklenila odreči sedanjemu življenju
in imela otroka na lastno pest.
Toda resničnost je tukaj in vselej spoznam,
da je to nemogoče. Tega ne morem narediti.
Bridget ima otroka in je sama.
Zdaj je najbolj razočarana oseba na svetu.
Žal mi je zaradi te stiske.
Ko bi vam le imel kaj reči.
Ne predstavljam si, da je to močna tolažba,
toda jaz sem na svet spravil veliko otrok,
in večina od njih me spominja na to, kako sem v tem pogledu vse zavozil.
Včasih me žena gleda, kot da sem se ves čas
zavedal odgovornosti,
delal pa povsem v nasprotju z njimi.
Hej.
Torej, če boš kdaj pri volji …
Kako sploh veš za Grace?
Zaupal si se mami, ko sta se nekoč ljubila ali popivala ali kaj …
Glej, zavedam se, da je to neodpustljivo dejanje,
toda upam, da me ne boš sodila samo po tem?
Okej. –Odhajamo. Ste pripravljeni? –Skušam se popraviti, veš?
Mislim, to ne bi smelo biti pretežko, kajne?
Glej, da boš … –Ja.
Pazila nase in da boš delala, kar bo rekel zdravnik, saj veš?
Da. –Dobro. Potem me pa objemi.
Lizzie … –Ja?
Hvala, ker si prišla. Želim si, da bi bilo bolj zabavno.
Je že dobro.
Srečno, Tucker. –Srečno.
Je čudno, če rečem, da sem ljubosumna na vaše sebične vzgibe?
Kadar se sama soočam z neodgovornimi željami,
me strah vsakič odvrača od njih.
Mislim si, nekoč
bom nekako nagrajena za svojo razumnost.
Duncan?
Lahko nekaj rečem? –Kaj sem spet naredil?
Oh, nič.
Brala sem vaš blog.
Nekdo želi dodatna pojasnila?
Veliko osupljivega imate o Tuckerju Croweu.
Kriv. Televizija je vedno bila moja ljubica,
toda Tucker je v resnici moja …
Žena? –Analogija temu.
Potem sem porabila vso noč,
da bi našla kakšen stream "Juliet, gole."
Zmuzljiva je. –O, pa še kako.
Naj vam odkrito povem … –Oh, moj avtobus!
Oprostite. –Ah!
Gina!
"V težavah sva". –Kaj?
Ime pesmi: "V težavah sva."
Nenavadno je to govoriti tujcu,
ali karkoli ste, Tucker.
Pravkar sem prebrala najino dopisovanje
in spoznala sem, da delim misli,
ki jih nisem nikoli glasno izrekla nikomur.
To ni dobro znamenje, kajne?
Hočem reči, morda je, toda svojemu prijatelju
nisem rekla besedice o najinemu dopisnemu razmerju.
Imam občutek, da ga varam.
Sranje. Prosim izbrišite to zadnje sporočilo.
Ne vem, od kod mi to. "Varanje"?
Kako dramatično. Ignorirajte.
Žal. Prepozno. Odprl sem ga.
Prebral. Všeč mi je.
Ko govoriva o "srečanju,"
domnevam, da je bilo več kot srečanje. –Da.
Malce več.
Spal si z njo.
Kdo je ona? –Oh, ne poznaš je. –S kom spiš?
Veš, ne bi uporabljal sedanjega trajnika.
Mislim, da bi bilo primerneje "S kom si spal."
Ali celo bolje, "S kom si povsem po naključju …"
Oh, mojbog, Duncan! Utihni in mi povej!
Gina je …
Mlajša predavateljica … Kolegica iz službe.
Ona je … –Seveda. Ne reci, da se je kar pripetilo?
Niti ne.
Malce sva klikala …
Zavrtel sem ji album "Juliet, gola" …
In odzvala se je … –Dovolj, dovolj. Zakaj mi to pripoveduješ?
Ker si vprašala in bi bil rad čimbolj iskren.
Oh, res? –In če sem odkrit …
se bolje počutim.
Mislim, da bi se na mojem mestu počutila enako.
Pri varanju se ne bi nikoli bolje počutila.
Dobro, kako pa bi potem jaz vedel, da si me prevarala?
Tega predvsem ne bi naredila.
Jagnjetina in piščanec.
Jagnjetina je zame. –Dober tek.
Zasral sem, kajne?
Sem si kar mislil.
Lahko vprašam …
ali misliš, da je zame kakšna pot nazaj?
Ker v tem trenutku se nagibam natanko k temu.
Oh …
Počasi, Annie. Ni nama treba narediti vse naenkrat.
Vem, ne bom jih raztrgala.
Bog. Fuk.
Mislim, to naredi zadevo tako resnično.
Resnična je, Duncan.
Vem.
Pravim samo, da je v teh prostorih veliko preteklosti.
Zdaj pa se nama tako mudi.
Pa še dežuje povrhu. Veš, da se te stvari ne smejo zmočiti.
Imaš Simonov avto. –Ja, ampak priti moram do njega
in ti kartoni, voda …
Nimam pravih škatel za stvari.
Nimam.
Lahko pohitiš, prosim?
Imam ga, drek, nimam nohtov.
Obdrži ga. Obdrži ga.
Prav. Ne objemaj me.
To je očitno trenutek. –Za kaj?
Da končno prideš od tod. –Pa ja. –Kaj? Zakaj ne?
Nič ni. Samo, saj veš,
imam muzej in hišo in tukaj si tudi ti.
Jaz nisem tvoj izgovor, Annie. Lahko skrbim zase.
Nimam več 12 let.
Si za ples? –Oprosti, ljubezen, toda jaz sem lezbijka. –Ne, nisi.
To mi vsaka reče, če noče, da grem z njo domov.
Za druge ne vem, toda jaz sem bila gay, preden si začel plesati.
Kaj pa ti? Imaš rada moške?
Ja, določene.
Kapiram. Me že ni. –Prav.
To je bilo nevljudno, ne? –Zakaj pa?
Predstavljaj si tiste gibe pod odejo. Dečko je videti precej gibčen.
Potrebuješ dober fuk, to je? –Se ti zdi?
Aha! Zdaj se mi je posvetilo. –Kaj? –Nekoga si našla, imam prav?
Ne. –Daj no, izkašljaj se.
Kdo je? –Nihče. Samo …
No, nekoga sem našla na internetu.
To mi je všeč. Internet!
Bog, končno si vstopila v moderno dobo.
Kateri portal je to? Brez dvoma kakšen za pametne ljudi.
Pojebime.com? –Duncanova spletna stran.
Še ena zguba Tuckerja Crowea? Jezus, Annie, se ti je zmešalo?
Ne, celo bolj neumno je, kot to.
Pravzaprav je osebno Tucker Crowe.
Ne, ni. –Ne šalim se. –Tucker Crowe.
Kot Duncanov idol Tucker Crowe.
Da. Po naključju je prebral post, ki sem ga poslala.
To je ta sindrom. –Kakšen sindrom?
Ko se nekdo zaljubi v svojega ugrabitelja.
Nikoli nisva … Midva sva samo dopisniška prijatelja.
Ne vem, kako naj temu rečem.
Začela sva si pošiljati sporočila, sem in tja in … –Ja, ja.
Poglej ga. Pojdi, Annie. Pleši. Zabavaj se.
Ni mi do tega. –Jaz sem Barnsey.
Zdravo, Barnsey. Jaz sem Annie.
Pridi, Annie. –Videti je komplicirano.
Pridi, naučil te bom. –Pojdi, Annie.
Malo gibanja ti ne bo škodilo. –Točno, pridi.
V tem smislu. –Me zezaš?
Dobro? Pojdiva. –Tega ne bom delala.
Velika novica. Prihajam v London.
Otrok je prišel pet tednov prezgodaj,
in zdaj je uradno: postal sem dedek.
Rekel sem si, tvegaj, stari dečko,
in tako sem se odločil, da bom tam. Na letališče Kennedy.
Iz tistih demo posnetkov sem napraskal dovolj denarja,
da gre z menoj tudi Jackson. In tako bova jutri v Londonu.
Kar me pripelje do vprašanja: naj ostane tako kot je,
ali pa bi hoteli iti z menoj na kakšno pijačo?
Mojbog, kako noro naključje.
Jutri sem dejansko nameravala skočiti v London
na obisk k stari prijateljici.
Oboje potemtakem sijajno sovpada.
Kaj ko bi se dobila v Tate Modern ob petih popoldne?
Spodaj je številka mojega mobilnega. Pokličite, pošljite sporočilo, kadarkoli.
In čestitam, dedek.
Si v redu? –Ja. Pa ti?
Si vzel Stevea? –Ja.
Previdno, tukaj vozijo po napačni strani.
Da te kdo ne povozi.
Čutiš časovni zamik? –Ne.
V redu si? Dobro.
Vam lahko pomagam?
Sranje. –Oči! Oči!
Halo? –Hej, tukaj Tucker.
Umiram od radovednosti, kakšen bo izgovor.
Precej dober. Imel sem srčni napad. –Kaj?
Blažji, toda …
Vseeno … –Ste resni?
Ste v redu? Kaj lahko naredim?
Upal sem, da vas lahko zvabim v University College Hospital,
na kardiološki oddelek? –Seveda.
Ja, seveda. Samo …
Oprostite. Vam kaj prinesem?
Ne, ničesar ne potrebujem. Mogoče kaj za branje.
Ni problema. Je Jackson okej? Je tam z vami?
Ne, ne, z njim je vse v redu.
Hvala, ker ste vprašali.
Halo?
Oh, hej. –Hej.
Vi morate biti Annie.
Vstopite. –Da.
Saj bi vstal, toda … –Ne, prosim. Ti ljubi bog.
Kako ste?
Hej.
Oprostite, zmanjkalo mi je.
Pisanje je veliko lažje.
Lahko bi vzela v roke telefone in si pisala,
toda internet je tukaj grozen.
Prinesla sem vam … –Ne bi smel reči tega.
Saj ni nič, resno.
Ne, bil sem, hvala. –Ni za kaj.
Ja, govori o nekem čezmorskem dopisnem prijateljstvu.
A nikar ne iščite simboličnega pomena. –Mislim, da sem gledal film.
Ki ni niti senca knjige.
Ampak naj se vam ne mudi brati. –Imam kakšno izbiro?
Hvala. –Kako se počutite? Kakšen je občutek?
Imel sem angioplastijo. –Kaj je angioplastija?
Vate potisnejo balone in jih napihnejo.
Vau, baloni?
Sliši se res prismuknjeno. –Jackson, to je gospa Annie.
Me veseli, Jackson. –Hej, Annie. –O, ne …
Zamenjati vam moramo kateter, g. Crowe.
Kam pa gre to?
Greva na prigrizek?
To bi bilo sijajno, hvala. –Ali pa pojdiva na sprehod.
Okej, vrnila se bova.
Kako sta potovala do sem?
Sta gledala kakšen film? –Dora.
Lahko poskakovanje letala povzroči srčni napad?
Ja, mislim, da lahko k temu prispeva.
Verjetno se je zgodilo zato, ker je bil tvoj oči malce nervozen.
Saj, ker drugače bi bilo na letalih več srčnih napadov, ne?
Ja, to je dobro razmišljanje.
Ja. –Hočeš grižljaj?
Seveda. Hvala.
Torej je v inkubatorju? In koliko tehta?
Sinoči je tehtal 2,2 funta ali nekaj takega. –Kilogramov, Zak.
Drugače bi bil mrtev. –Ah, to je že bolje.
In ti? Kako se ti počutiš? –V redu. –In kako se ti počutiš?
Hej. –Hej, mali mož. –Lizzie! –Hej, Annie,
naj vam predstavim mojo hčerko Lizzie.
Lizzie, to je Annie. In to je Zak.
To je mož trenutka. Oče. –Me veseli.
Čestitam za vašega malega fantka. Je zdrav? –Ja, ime mu je Dexter
in je zdrav. Tehta 2,2 kilograma.
Annie je moja prijateljica iz Anglije. Včeraj bi se morala dobiti,
a se žal ni izšlo.
Nisva se niti poznala. –O, poznava se.
Srečala sva se na spletnem portalu …
Spletnem portalu? –Ne ta tiste sorte portalu.
Na nekem glasbenem forumu. –Vau!
Jaz pravzaprav odhajam. Me veseli, da sva se srečala.
Hej, Annie, prosim, ne odidite. –Upam, da bo fantek v redu.
Rad bi govoril z vami … –Cooper! Jesse!
Cooper? Jesse? Kaj vidva delata tukaj?
To sta moja sinova Cooper in Jessie. Pridita bližje, fanta.
Objemi me, človek. Poglej se, kako rasteš.
Samo poglej se.
Strela, kako čedni pobje! Hej, poslušaj,
To je tvoja sestra Lizzie. –To sta Cooper in Jessie. –Polsestra.
Ja, vem, polsestra. –Hej.
Cooper je večji. Jessie prav tako.
Kako sta me našla? Kako sta prišla sem?
Kako sta prišla? –Priletela.
Z letalom. –Poklicala sem Carrie. –Poklicala si Carrie?
Ne. –Mislili smo, da boš umrl
in želel videti svoje otroke, ki jih nikoli ne videvaš.
Tudi če bi umiral … –Šla bom. –Dve sekundi,
rad bi govoril z vami. 0, mojbog. Počakajte. Ne odhajajte.
Kaj se dogaja? –Pozdravljena, Carrie. Očitno sem dobro prestal.
Ne bom dolgo ostal v bolnici. –Vsa dolga pot zato, ker si v redu?
Oprosti, ker sem te razočaral.
10.000$. Sijajno. –Kaj pomeni 10.000$?
Ne morejo prileteti v kočiji, da bi videli umirati svojega biološkega očeta, ne?
Drugače smo pa v redu, hvala na vprašanju.
Daj mi dve sekundi, v redu?
Kako se imaš? Kako se ima, kako je ime tvojemu očimu? –Doug.
Hvala, kako se ima Doug? –Sijajno.
Trenira za triatlon. –Oh!
Vem, da je gibanje zate velik napor.
Ni napor, ampak, kdo se še matra s tem? -o, glej ga!
Tale start se ti pa ni posrečil,
kajne, Tucker? Zdravo, dragica.
Tukaj je malce zatohlo. Si se umil z gobo?
Natalie, to je moja prijateljica Annie.
Annie, to je moja bivša. In Mark.
In, Natalie, s Carrie sta se že srečali, kajne?
O, ja, fuk, točno. –Ne meni se zanj, mama.
Poklicala sem tudi Grace.
Kaj je s teboj? –Kdo je Grace? –Njegova hčerka.
Dovolj dolgo se vleče.
Kaj? –Tvoje pretvarjanje, da nas ni.
Ne pretvarjam se, da te ni,
prišel sem, da bi te videl. –Samo mene?
To lahko potrdim. Moj prihod …
Je popolnoma slučajen.
Vseeno. –Kako vseeno?
Preletel sem 3.500 milj, da bi te videl. –Oh, spet šteje fižolčke.
Samo pojasnjujem razloge. –Oči. –Jackson, prosim.
Požrtvovalno si je vzel čas v prenatrpanem urniku,
da bi spoznal prvega vnuka. –Ni bilo požrtvovalno, prav?
Skušam samo povedati, da sem priletel k tebi in tvojemu otroku.
In zdaj stojimo okoli tvoje postelje. –Ker sem imel srčni napad!
Misliš, da sem ga načrtoval? –Mogoče podzavestno.
Oči! –Jaz sem imel tri napade in jih tudi nisem načrtoval. –Tri?
Da. In ni zganjal hrupa zaradi njih.
Nikogar od vas nisem poklical, da pridite sem, okej?
Natanko o tem govorim.
Ne bodi tako občutljiva. –Kot da smo ti v napoto.
Kot bi nas vse sovražil. –Nikogar ne sovražim.
Ampak to je huje kot obleganje.
Če bi ti bilo mar, bi nas seznanil z brati in sestrami.
Kaj naj bi naredil? Imel piknik? –Vedel bi se lahko kot normalen oče.
Ampak to ni normalna … Nehaj, Jackson.
To ni normalna situacija, za božjo voljo.
Oči! –Jackson, nehaj?
Jackson, oprosti. –Zdravnik pravi, da moraš počivati.
Prav, Zak. Daj, stari,
zaigraj pesem, ki si jo omenil. –Mojo? –Nikar, Zak.
Hoče samo spremeniti temo.
Res bi jo rad slišal. –Ni mu mar zanjo.
Prosim te. –Osmešil se boš.
Ne, stari, zaigraj.
Si v redu?
Tam notri je precej noro, kaj?
Čigava mama si že ti?
Nikomur nisem mama.
Me veseli, da sem te spoznala. –Mene tudi.
Zbogom, Annie. –Zbogom.
Halo? –Hvala ker se oglašate.
Dolžan sem vam opravičilo. –Ne.
Neumno je bilo, da sem prišla. Ne vem, kaj sem mislila.
Ne, zelo prijazno je bilo, da ste prišli.
Veste, eden največjih problemov pri tem,
ko zajebaš prvo polovico svojega življenja, je ta,
da ne moreš več popraviti, kar je, in če se še tako trudiš,
ne moreš začeti z ničle.
In sprašujem se, če bi lahko jutri še enkrat začela?
So vaše bivše prijateljice še vedno tam?
Zelo so čedne. –Ne, vsi so odšli.
Hej! –Vsi, razen Jacksona,
pravi Jackson. Tukaj je. Govoril bi rad z vami.
Zdravo, Annie. Zdaj vem, kaj je kateter.
Po pravici povedano
sem skrivaj upal, da boste morda
povabili Jacksona in mene v Sandcliff.
V Sandcliff? Jezus, zakaj? –Ker sva pogledala na internet
in je videti kot sijajen kraj za okrevanje.
In ker sem včeraj zajebal,
bi se vam rad odkupil. –Tako, da se povabite k nam?
Točno to sem mislil. –Kaj pa vaša družina?
No, fanta sta odletela domov, kajne?
In Lizzie si bo privoščila zasluženi počitek.
Ne vem, če sem opremljena, da bom skrbela za vas.
Ne bi vam znala narediti angioplastije,
ali kako se že reče tistem z baloni.
Če se bognedaj kaj zgodi …
Malce prehitevate, se vam ne zdi?
Oprostite, res je bilo slišati nekoliko neprimerno.
Toda saj razumete, kaj mislim in
ne verjamem, da bi bilo zabavno za Jacksona,
ker se bojim, da kraj ni preveč zabaven. –No, še vedno imate oko morskega psa, kajne?
Kaj? Ja. –Potem je zabava zajamčena.
Čakaj! Ti imaš oko morskega psa?
Bi te zanimalo?
Ja, rad imam morske pse. Poglej moj nahrbtnik.
Postaja Waterloo, Jackson. Moja najljubša točka v vsem Londonu.
Res? –Ja, če si fan Kinksov.
Bomo kmalu tam?
Ker moram iti lulat.
Tu smo, Jackson. Takoj boš lahko, ljubček.
Tu notri.
Izvoli, prijatelj. Pustila te bom.
Lahko ostaneš? –Ja, seveda.
Lahko zapreš vrata?
Vse v redu z vama? –Ja, tukaj je vse v redu.
Ne pozabi si umiti rok.
Pokaži jim, kako olikani smo.
Lepo stanovanje. Ja.
Lepa hiša.
Tucker, ali ste …?
Tucker, spodaj ste, kajne?
Ker … to moram pojasniti.
O, bog. Žal mi je. Lahko pojasnim.
"Maxwell's, '89,
Bar Astro–Dusseldorf".
Sem igral v Dusseldorfu?
Ni to, kar si mislite. Lahko pojasnim.
Tukaj sem z gimnazijskim šahovskim klubom.
Res? –Ja.
Lahko vam pojasnim. Vem, da je videti čudaško.
Se spominjate ocene na spletni strani?
In tipa, ki jo je napisal. Bila je res izjemna ocena.
Vi ste to imenovali patetično pretiravanje.
Oh, Duncan ali kako že? –Da. Bog.
Mojbog, če bi vedel, da ste si zapomnili njegovo ime …
No, on je tisti, o katerem sem vam pisala.
Ah, to je tistih vaših 15 let … –Da!
Ja, ja, ja. Zadetek. To je to.
In to je njegova soba. Svetinja.
Svetišče, kjer je živel in vas oboževal.
Jaz in on. –Da. –Za vedno.
On je razlog, da sem slišala za vas.
Jaz sem torej način, da se vrnete k vašemu bivšemu?
Ne, ne, ne. –Pripeljali ste me sem,
da me boste kot trofejo vodili po Sandcliffu, kajne?
Počutim se malce ceneno Izrabljeno.
Res se. –Zelo zanimiva teorija.
In cenim vaše mnenje,
toda zamisel, da pridete sem, je bila predvsem vaša.
To je res. –Ja.
Na vas ne gledam na tak način.
Tu spodaj sem bila v petih letih dvakrat.
Ne skušam vas zvabiti v past
ali vam odrezati glavo ali karkoli.
Trenutno ne morem telefonirati,
zato pustite sporočilo. –Duncan, jaz sem. Me lahko pokličeš?
Zelo nujno je. Pokliči nazaj.
Oh, sranje.
Sranje. –Kaj je?
Annie je na plaži. Sranje.
Ja, videla me je. Dol moram.
Če jo bom prezrl, bo obupana.
Takoj pridem, prav?
Annie!
Hej. –Si dobil sporočilo?
Skušala sem te poklicati. Nekaj ti moram povedati.
Hotela sem se pogovoriti. –Ja? –Ja.
Nekaj sem ti hotela povedati.
Res si videti v redu. –Morava govoriti
o nečem, zato sem te klicala. –Ampak zdaj ravno treniram.
Začel sem z joggingom …
Se spominjaš ocene, ki sem jo napisala?
Ja.
Moj odziv je bil pretiran, Annie. –Ne.
Po tistem se nisem počutil ravno … Nekaj dni kasneje
se je zgodilo nekaj nenavadnega. –Nisi se v celoti motila,
rekla si marsikaj, toda veliko izrečenega je bilo upravičeno.
In potem se je zgodilo nekaj čudnega.
Kdo je to? Z nekim moškim si, Annie.
To ti dopovedujem, a me ne pustiš do besede!
V redu. –To je on, o katerem govorim. –Zdravo. Lep dan za plažo.
Fuk! –Kaj? Je vse v redu?
Ja, samo … –Ste njen prijatelj? –Ja.
Zidata s fantom peščene gradove?
To je Duncan. –Prišel sem jo pozdravit.
Z Gino tečeva in tako …
To je Duncan. –Duncan Thomson.
Tucker Crowe.
To sem ti hotela dopovedati.
Jaz sem Stevie zafukani Wonder. –Pomiri se. –In kdo bi bila rada ti?
Eartha zafukana Kitt? Vsi smo kaj.
Pomiri se. –Kako odraslo! –Ne poslušaš me.
Gina čaka, zato bo bolje, če …
To sem ti skušala pojasniti, preden …
Gina!
Vau! –Hotela sem.
Če se želi v mestu osmešiti s tem,
da vlači s seboj nekega tipa, ki bi ji lahko bil oče,
je to njena stvar.
Toda, da v svoje štose vlači Tuckerja,
je višek.
Hotela si te je privoščiti.
Zanesljivo vem, da nima sina.
Govorilo se je o hčerki z neko švedsko princeso,
ali nemara njeno sestrično,
toda o sinu ni v blogu ničesar.
Pa je bil vsaj podoben Tuckerju Croweu? –Ne.
Bog, ne.
Ne popolnoma.
Fuk.
Pod prho grem. –Sranje!
"Bule velikosti jabolka ali jajca
med divjanjem kuge, ki je v Avignonu besnela šest ali osem tednov,
ter zadah po bolezni in vsepovsod na smrt obsojeni, ki so bruhali kri."
Ne vem, če je to res primerno za … –Nadaljuj.
Si prepričan? –Da.
Uživaš?
"Najhuje je bilo v zadnjem stadiju, ko so se bule začele odpirati
in je iz njih … " Mislim, da bo dovolj.
Kaj je bula? –Velik mozolj.
Ne skrbi zaradi mozoljev, prav? Pri kavču je vrečka s školjkami.
Prinesi barve in jih bova prebarvala. V redu? –Dobro.
Žal mi je.
V hiši res nimam ničesar zabavnega za otroke.
Sijajni ste z njim.
Ne bi imeli tudi sama kakšnega?
Saj niti ne vem, kje začeti.
Mislim, da bi to hitro ugotovili.
Ja, g. Načrtovalec družine.
Od mene verjetno ne bi bilo modro sprejemati nasvetov.
Vas lahko vprašam, kaj je bilo z Grace?
Zakaj vas zanima? –Ker se ob njenem imenu vsakič oddaljite.
Ne, ni res. Jaz …
Saj je niti ne poznam. –Kako to?
Nekaj sem videl …
Izmikate se vprašanju. –Ne izmikam se.
Nekdo je za vami, na drugi strani okna.
Oh, mojbog.
Želiš vstopiti?
Da, prosim.
Še enkrat pozdravljeni. –Pozdravljeni.
Obstaja možnost, da sem vam dolžan opravičilo.
No, kdaj bova vedela zanesljivo?
Posvetilo se mi je, da ni razloga,
da bi se predstavljali kot on, če niste …
On. –No, začetek je dober. –Samo …
Ne morem biti prepričan, razumete? –Imam potni list.
To bi bilo super.
Amerika.
Resno?
Da, no, kaže, da je vse v redu.
To je zvenelo nekoliko uradno?
Se nam ne bi pridružil pri večerji?
Ja, pridružite se nam. –Kaj meniš?
Ja, ja. Z veseljem.
Prav.
Tako sem razvil program
o neodvisnem ameriškem filmu sedemdesetih
in knjigah Nathanaela Westa.
"Dan kobilic" in "Gdč. osamljenih src." Všeč so mi.
Kaj te je pripeljalo v Anglijo, mladi mož? –Moja sestra je dobila otroka.
Čestitam, stric.
Imaš še kakšnega brata ali sestro? –Duncan …!
V redu je, v redu je.
Povej mu. –Tri.
Ali štiri? Štiri, kajne?
Ne živijo z menoj. Imajo različne mame.
In nobena od njih ni članica švedske kraljeve družine.
Ja, ne. Jaz nisem
verjel v to teorijo.
Razstava se lepo pripravlja. –To je sijajno. –Ja.
Ste nervozni? –Malo. –Annie vam je verjetno povedala
da sem velik oboževalec vašega dela, tako da …
Vabljeni ste na otvoritev v torek. Vsi. Zlasti Jackson.
Lahko rečem, da sem zanj svetovni ekspert.
Svetovni ekspert?
Bral sem vaše stvari.
Lahko mi poveste, kje sem grešil.
Saj ne vem, kje naj začnem.
Razumem, da tako rečete, toda o vas vem kar veliko.
Res? Dobro.
Vprašajte me kaj. –Poslušaj,
ni ti treba dajati primera. –Vem, na primer,
da ste pri refrenu za "Dihaš laži",
koristili tekst s telefonske tajnice, ki ga je pustil Julie
njen bivši fant Michael Posey.
Ne spominjam se teh stihov, zato ne vem. –Bilo je med vajino svežo ljubeznijo.
Ni ti treba peti. Samo obožuje vas.
Ne bojte se, neškodljiv je. –Ampak, kako lahko veste zanj?
Kako veste …? –Še vedno skeli?
Če skeli kaj?
Zadeva z Julie Beatty.
Duncan, nehaj. To je preveč osebno.
Minilo je veliko časa. –Preveč osebno je.
Res? Prav, se opravičujem.
Vem, da vas je vse skupaj zelo pretreslo.
Rad bi samo rekel, da se je iz te smrti
rodila nedosegljiva mojstrovina.
O, bog, mojstrovina? –Te besede ne uporabljam zlahka.
Prav, bil sem zelo prijazen. Vendar je jasno, da veste en drek.
Moral se boš strinjati.
Hej, sem oboževalec? Priznam krivdo.
Malce pretiravam pri iskanju resnice?
Poslušajte, človek. Če ne sprevidite,
da je Juliet kup dreka … –Ne govorite tako. –Pa je.
Nobenega vpogleda v resnico nimate.
Nisem edini, ki misli, da ste genij.
Genij …?! –Prav.
Mogoče moja ocena vaših demo trakov ni natančna,
toda vaš studijski album, Tucker?
Se vam sploh sanja, kako nas je ganil?
Koliko mi je pomenil celo življenje?
Poštenost vaših besed … –Jezus, utihnite!
Ni vreden besed!
Zame je.
Odhajam. Odhajam. To je bila napaka.
Samo še besedo.
Mislim, da ljudje kot ste vi, s pravim talentom,
ne znate ceniti, kar vam je dano.
Ljudje nikoli ne cenijo stvari,
do katerih pridejo zlahka.
Toda jaz cenim ta album bolj kot vse, kar sem kdaj slišal.
Ne, ker bi bil popoln,
temveč ker mi nekaj pomeni.
In figo mi je mar, kaj pomeni vam.
Umetnost ni za umetnike,
tako kot ni voda za vodoinštalaterje.
Toda hvala, zelo sem užival.
Ko sem imel zadnji nastop, ga sploh nisem dokončal.
Bilo je v tistem klubu "The Pit"
in med odmorom sem šel v stranišče.
In takrat vstopi moja bivša.
Julie.
Drži dojenčka.
Ravnal sem … Popolnoma sem bil zmeden.
Kot da mi ni po najini prekinitvi milijon ljudi povedalo,
da je noseča, razumete?
Kot da mi njen brat ni grozil
na dan otrokovega rojstva.
Toda ona, pomolila mi je otroka
in rekla, "Je ne boš pogledal?"
Grace? –Ja.
Grace.
Pogledal sem jo in …
in Julie je rekla nekaj, česar nisem slišal.
Mislim, da je omenila stekleničko
ali da je nekje pozabila torbo.
Pomislil sem, da mi zapušča otroka.
Razumete? Zgrabila me je panika.
Hotel sem steči za njo, toda
nisem mogel zapustiti Kluba z malim otrokom.
Pri vseh tistih ljudeh.
Zato sem odložil Grace.
In nato sem odšel.
Na parkirnem prostoru sem slišal, da me vsi kličejo,
toda jaz …
Se nisem vrnil.
In od tedaj nisem mogel igrati nobene od tistih pesmi.
Po tistem nisem …
Nisem mogel igrati solzavih samopomilovalnih pesmi
o Julie, ki je strla moje srce,
Veste, bile so zgolj neslana šala.
In preden sem se zavedel, sta minili dve desetletji
in nato mi je nek doktor v naročje potisnil Jacksona.
Držal sem ga in gledal
in začutil, da je ta deček
moja zadnja priložnost.
To je veliko breme za malega fanta.
Vsi ostali me sovražijo. –Ne sovražijo vas. –O, pač.
Jezni so na vas. To je velika razlika.
Ali veste, kaj bi dala jaz za nekaj jeznih otrok?
Je to Grace? –Pri telefonu.
Tukaj Tucker Crowe. –Ja.
Gre pa za …?
Mislim, da te je Lizzie našla, kajne?
Kdo? –Moja druga hčerka, Lizzie.
Poslušajte, v službi sem.
Je kakšen razlog za ta klic?
Oprosti, te ni poklicala oseba, ki ji je ime Lizzie? –Je.
Poslušaj, oprosti mi, ker te kličem tako nepričakovano.
Povedala sem ji, da že imam očeta.
Ja, prav.
Ne, razumem.
Ko si to rekla, ali si mislila
na biološkega ali …?
Nisem prepričana, v čem je razlika.
Ja. Saj. Saj.
Vso srečo pri tem, karkoli že skušate ugotoviti.
Toda mene nikar ne vpletajte.
Da. Popolnoma razumem.
Hvala.
Ta razstava je zamisel župana Bartona. –Ja, moj koncept.
In doniral sem poster Stonesov.
Samo Bill Wyman ga je podpisal. Ostali so odklonili.
Mick in Keith sta šla naravnost mimo mene. Prekleti glasbeniki.
Ja, prekleti glasbeniki. –Verjetno so bili zadeti.
Tucker je dejansko prekleti glasbenik. –Upokojeni.
Pravzaprav presneto znan. –V ozkih krogih.
Sem slišal za vas? –Tucker Crowe. –Tucker Crowe?
Ste slišali zanj? –Še nikoli. Ampak sem vseeno počaščen.
Kaj boste pili, Tucker Crowe? Prinesel vam bom.
Ni treba. Morda kozarec vode.
Slavnemu ameriškemu zvezdniku ne bom nosil vode.
Rdeče ali belo? –Nisem slaven, in alkoholik sem.
No, potem tembolj. Stavim, da imate radi pivo
in bi ubijali za vrček hladnega. Prinesel ga bom.
Po vodo vam grem. –Hvala lepa.
Ne, ne, to je čudovito. –Annie, si vas lahko za trenutek izposodim?
Ste v redu? –Ja.
Hej, Annie!
Edna, naj vam predstavim Annie.
In Annie, želim, da spoznate Edno.
Mojbog, ste to res vi?
Da, to sem jaz. –Ta fotografija mi je strašansko všeč.
Tako živahna je. –Tisto je moja sestra Kathleen.
Zdaj je že mrtva. –Žal mi je.
Ta fanta sva spoznali tisto poletje.
To je George.
Neučakan dečko. Zelo se mu je mudilo.
Ko bi se le tudi meni. A sem ga žal zavrnila.
Mislila sem si, Edna, nikoli ne moreš zgrešiti, če nečesa ne narediš.
Takšne stvari te lahko pripeljejo v težave.
Zdaj imam 84 let in nisem bila nikoli v mojem prekletem življenju v težavah.
Prekleto!
Kakorkoli, lepa razstava. –Hvala.
Tucker, mislila sem … Eh, nič.
Prismojeno je. –Kaj je?
Sprašujem se, če bi lahko bili …
Zainteresirani?
Za kaj pa? –Oprostite. Zame.
Za vas? Kaj … Kako?
Mislim …
Seksualno.
Mislite … tukaj? Zdaj? –Oh, ne, ne, mislila sem …
v prihodnje, kasneje. –Da, absolutno. Zelo sem zainteresiran.
Odlično, ker sem že nekaj časa mislila načeti to temo …
Če hočete vedeti,
verjetno bi bil malce odločnejši,
če ne bi moje samozavesti omajalo moje srce, saj veste.
Nisem bil prepričan … –Nočem izpasti preračunljiva,
toda ogledala sem si te stvari na internetu.
Res? –Ja. –In kaj pravijo?
Ste zadihani, kadar hodite po stopnicah? –Ne.
Ker drugače sem pripravljena glavnino dela opraviti jaz.
To mi od nekdaj najbolj ustreza.
Dame in gospodje, malce si bomo odpočili
od posnete glasbe, ki sega v leto 1964.
K sreči imamo danes pri nas enega najboljših ameriških umetnikov
tistega obdobja.
V Sandcliff je prišel z namenom, da si ogleda našo razstavo.
Je tudi alkoholik.
Žal mi je. To ni moje maslo. –Zelo nas boste počastili.
Terry, to je resnično … Tucker nocoj ne bo igral.
Jukebox je riknil …
Terry, Tucker ni prišel zato. –V veliko čast mi je
predstaviti večkratnega dobitnika Grammyja …
Saj ni!
… in člana Rock and Roll Hall of Fame.
Tucker Crew!
Tucker Crowe pa res. Tako mi je žal.
Ni vam treba, če nočete.
Jaz ga nisem vzpodbujala k temu.
Je prižgan?
Ja.
Če hoče kdo vedeti, nisem dobil Grammyja
in nisem v Hall of Fame, pač pa sem bil
oni dan s svojo prijateljico na postaji Waterloo
in se ob tem spomnil na pesem, ki jo ljubim.
Nisem je napisal jaz, čeprav si želim, da bi jo.
Nervozen sem.
Oči?
Pojdi spat, dečko. Čas je za posteljo.
Na kavču sem bruhal.
Trenutek, počakaj malo.
Oh, ne, ubožec moj. Kaj je bilo?
Pojdiva. Ubožček. Kaj se je zgodilo?
Izvoli. –Hvala.
Pametna skodelica čaja, je rekel moj oče.
Lepo.
Zakaj pametna? –Ker ozdravi vse.
Če te boli glava, ti gre naravnost v njo.
Če te boli želodec, gre naravnost vanj.
Kaj pa, če dobiš srčni napad?
Potem gre naravnost v srce.
Kdaj bova šla domov?
Kmalu.
Lahko pokličem mamo?
Se ti ne zdi, da je vredno poskusiti?
Ne gre za to. To si resnično želim. –Mučiš me.
Kaj sva sploh počela? –Šele začela sva …
Jackson mora biti pri materi,
ti moraš biti pri Jacksonu. –Ja, vem, vem.
Bila je čudovita fantazija, toda ti boš odšel
in vse bo kot prej, le da bo bolj usrano.
Najboljša je bila 155. epizoda.
Goku. Vegeta. Bila je res dobra.
Je to risanka? –Ja.
Z očijem jo ves čas gledava. –Jaz je ne gledam.
Kaj se je zgodilo? –Zak je prekinil.
Odšel je. –Oh, srček.
Pridi …
Žal mi je.
Ni trajalo dolgo, kajne. –Sovražim glasbenike.
Daj mi malega prijateljčka.
Čeden je, kaj? –Ja.
Poglej te male ročice.
Hej, Lizzie. –Pozdravljena, Annie. –Čestitam.
Mojbog, božanski je. –Hvala.
Boš stopila noter? –Ne, odpravljam se.
Vseeno hvala.
Zbogom, Annie. –Pozabil si nahrbtnik.
In želvo.
Pustila vas bom same. –Si prepričana?
Hvala, ker si prišel, dedek.
Tam je. Tista tam.
Ne vidim je. –Tista s srčkano frizuro.
Ne vidiš tiste s … –Ne. –Tam.
Da, seveda. –Ja.
Kako sem jo mogla zgrešiti? –Čedna, ne?
Ne zijaj. –Oprosti. Čedna je.
Verjameš, da me je povabila ven? –Neverjetno, kajne?
100 odstotno, da.
Prava zlata zvezda, če veš, kaj mislim –Ne, ne vem.
Zdravo, Ros. –Zdravo, Duncan.
Kakšno prijetno presenečenje.
Annie, poslušaj, kaj igrajo.
Očka je imel rad to pesem, se spominjaš?
Smem prisesti?
Slišala sem za službo v Bristolu. Si vesel?
Pravzaprav sem sklenil, da ne grem.
Kaj? Tam je vsaj prava univerza. –Ja, sklenil sem, ker …
Želim imeti otroke. S teboj.
Duncan … –Veliko otrok si želim.
Saj nisi resen. Otrok niti ne maraš.
Na živce ti gredo. –No, ko pa nikoli nisem spoznal svojih.
Stavim, da bodo zanimivejši od otrok drugih ljudi.
Razšla sva se z razlogom. –Bedastim razlogom.
Neumnim, nesmiselnim, slabim razlogom.
Z drugo si spal, ker se je pravilno odzvala na album.
Kar je bilo neumno. Natanko to ti pravim.
Bilo je smešno. Svoje sranje sem ti vsiljeval leta.
Rad imaš, kar imaš in to je pomembno.
Zaradi tega si, kar si. To je dobro.
Lahko sem nekdo drug. –To res ni zaradi tega, ker je prišel tvoj idol
in me malce osvajal? –Bog, to je boleče!
Mogoče malo, mogoče.
Dobro, ne vem. Odprl mi je oči.
In zdaj te gledam s temi očmi. Rad bi te osrečil.
Pripravljen sem na odraslost.
Ni to tisto, kar želiš? –Tega nočem več. Nočem.
Oprosti. Nočem.
Dragi Tucker …
Dobila sem tvoje e-maile.
Čestitam k novemu stanovanju. Oprosti, ker odgovarjam pozno,
Ukvarjala sem se velikimi življenjskimi odločitvami.
Preselila sem se v London, kjer stanujem pri prijateljici,
dobila sem službo v prijazni mali galeriji.
Nekako se nenadoma zdi, da je življenje polno možnosti.
Resno sem tudi razmišljala, da bi imela lastnega otroka.
Prejšnji teden sem končno zbrala pogum
in šla na kliniko ter tako začela postopek.
Prismuknjeno, kajne?
Sicer še ni zanesljivo,
toda karkoli se bo zgodilo, čutim, da bo vse v redu.
Ne morem verjeti, da je fantek Lizzie star že eno leto.
Verjetno je zelo vesela, ker prihajaš na obisk.
Če bi si lahko ukradel čas za skodelico kave,
bi me to zelo veselilo.
Pravzaprav si to močno želim.
Hej! Opravičujem se zaradi daljše odsotnosti.
Delal sem na tem, da glede na novice, ki jih imam
oblikujem mnenje
s skrbjo in pozornostjo, ki jo zahteva trenutek.
Govorim seveda o dejstvu, da ima Tucker novi album.
Imenuje se, "Kje sem torej bil?"
To je prvi sveži izdelek po 25-tih letih.
Kakšna je moja sodba? Če navedem drugega kritika:
"Kakšno sranje je to?"
So to pesmi uživanja v popoldanskem branju.
Pesmi o zelenem fižolu na domačem vrtu.
Pesmi o uživanju v vlogi očeta in očima …
Mislim, skratka, imamo tragedijo.
Na albumu Tuckerja Crowea imamo drum-machine!
Mislim, kaj kurca? Vprašali se boste, tako kot jaz,
kaj je Tuckerja pripravilo do te brezkrvne katastrofe?
No, govori se, da je Tucker našel ljubezen.
In tukaj sem, prijatelji, da rečem tole:
to mu ne pristoji.
Prevod - RETAiL
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija